Slezte ze mě!
Nechte mě!
Slezte ze mě!
Ježíš řekl: „Musíte mě upřednostnit před ostatními
a upřednostnit mě před sebou.“
Pro Hitlera, to byl požadavek nacistické strany.
Upřednostnit nacistickou stranu a její cíle
před otcem, matkou, bratrem, sestrou a vlastním životem.
To byla smlouva. Slib.
Ale skutečná práce je neviditelná.
A neviditelně se šíří.
Čím víc bude vaše organizace neviditelná, tím větší vliv budete mít.
Obviní mě, že jsem zklamal jejich důvěru.
V zásadě jsem to udělal.
Chtěli být tajná, neviditelná organizace.
Já o nich napsal dvě knihy.
Ale ten příběh už není jen o mé zkušenosti.
Trvalo dlouho,
než jsem si uvědomil, kdo je Rodina,
a jaký mají vliv na vedení naší země.
Byla to skupina s chapadly po celém světě,
setkávali se s prezidenty, zahraničními vůdci,
aby šířili jejich vlastní pohled na Ježíše po světě.
Národní modlitební snídaně: washingtonská instituce
pro republikánské i demokratické prezidenty od Eisenhowera
Chci poděkovat všem z Kongresu i mimo něj,
kteří se o toto zasloužili.
Říkalo se, že je nejmocnější muž ve Washingtonu, o kterém se neví.
Jako čaroděj ze země Oz.
Rád bych o tom řekl více,
ale funguje to proto, že je to soukromé.
Musíme oslovit vůdce. Když je dostaneme,
celý národ bude ovlivněn pro Krista.
Myšlenka byla vznešená: Pojďme žít spolu.
Ve Washingtonu jsem byl součástí skupiny C Street.
Guvernér Mark Sanford, senátor John Ensign
se zapletli do skandálu...
Dělají Boží práci na ďáblově hřišti.
Setkáme se s opravdu hroznými lidmi.
S diktátory, vrahy a zloději.
Být špatný hlasatel víry z jiné země,
takového setkání bych přesně chtěl zneužít.
Všichni v místnosti vloží ruce na zvoleného prezidenta.
Na to Rodina čekala.
Je to Boží muž.
A říkají, že jde o víru,
ale všichni chápou,
že tu ve skutečnosti jde o moc.
Bydlel jsem s nimi,
modlil se s nimi na jejich velitelství v sídle jejich moci.
Byli tam členové Kongresu, senátoři, světoví vůdci.
Neviditelná organizace, která se skrývala nám před očima přes 80 let.
Lidé si myslí, že je v tom něco zlověstného.
Musí to být konspirace.
To je nejvzdálenější pravdě.
Je to dechberoucí zapletení církve se státem.
Skromný příklad vedení,
jaký svět neviděl.
Prohnilá demokracie.
Je to síla Boží.
To je něco, co svět zoufale potřebuje.
DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
Všechno trápení bude pryč.
Také veškeré zklamání
bude navždy pryč.
Spustili jsme program celosvětové duchovní ofenzívy.
Vím, jako nikdy dřív,
že jsme všichni Boží děti.
Těmi dveřmi si s sebou můžeme vzít jediné.
Ty, které jsme dovedli ke Spasiteli.
Měj z něj bázeň. Miluj ho.
Úplně se mu poddej.
A pak budeš jeho učedníkem.
A co jsme začali, to dokončíme.
ČÁST PRVNÍ PONOŘENÍ
Jedna z věcí, které jsem vždy miloval, i jako malý kluk,
byla představa, že probíhá boj mezi dobrem a zlem.
Že jsme denně aktivně součástí války s mocnostmi zla.
Že v našich životech jsou démonické vlivy
a musíme být ve střehu.
Pro kluka je to jednak strašidelnější svět.
SPISOVATEL, THE FAMILY
Na druhou stranu je také víc vzrušující.
Moje matka zemřela na rakovinu prsu.
Byla mladá a já byl ještě dítě.
Vyrostla částečně v pentekostálním křesťanství.
A když umírala,
pozvala lidi různých vyznání, aby se s ní modlili.
Všiml jsem si, že se někteří modlili za její spasení,
aby se stala členkou jejich víry i ve smrti.
Jiní se modlili za vysvobození,
za úlevu od utrpení, aby mohla žít déle.
A otázka vysvobození nebo spásy,
dalšího světa nebo svobody právě teď,
mě opravdu zasáhla.
A to mě dovedlo k příběhům,
které mě zajímají dodnes.
UTRPENÍ A VYSVOBOZENÍ
Co je to kult?
Když mi bylo něco málo přes 20, rozhodl jsem se psát o náboženství.
Žil jsem v New Yorku, pracoval na této knize
a dozvěděl jsem se, že můj starý kamarád,
jmenoval se Luke, je ve městě.
Luke byl velmi perspektivní muž,
z rodiny z vyšší třídy, měl to v životě dotáhnout daleko.
Byl zasnoubený, budoval si finanční kariéru.
Ale pak to všechno opustil,
přestěhoval se a připojil ke skupině,
jeho rodina se bála, že to je kult.
Zdálo se, že odešel, jen aby zmizel.
Jeho rodina věděla, že píšu o náboženství,
a tak řekla: „Setkal by ses s ním a zjistil o co jde?“
Bylo to velice krátce po 11. září.
A jedním z důvodů, proč tam šel, bylo,
že chce prozkoumat ruiny sekularismu.
Řekl: „Teď to vidíme.
Je to bitva mezi dobrem a zlem.“
Zdálo se, že je změněný člověk.
Řekl mi o té amorfní společnosti, ke které se přidal.
Řekl: „Nejsou to křesťané.“
Jsme následovníci Ježíše a jen sloužíme.
Komu sloužíte?
Lidem, které Bůh vybral, aby vedli.
Politici.
- Je to nějaká organizace? - Ne.
Žádná církev, kazatelé, žádná pravidla ani rituály.
Ale čtete Bibli, ne?
Jasně, ale většinou pracujeme.
My...
Hrabeme listí, hrajeme basketbal, umýváme záchody.
Počkej, čistíte záchody pro politiky?
Vím, že to zní divně.
- Jo. - ...ale není.
Je to jen pár kluků, co spolu žijí.
Je to skvělý.
Zdálo se to jednoduché.
A pak mě pozval, abych se podíval.
I když jsem o tom skoro nic nevěděl, šel jsem tam.
Užíváte drogy, alkohol nebo léky na předpis?
Dalo se vstoupit jen na doporučení.
A musel jsem projít rozhovorem v kanceláři v Capitol Hill
s poradcem republikánského senátora z Oklahomy.
Máte přítelkyni?
Ptal se na můj vztah s přítelkyní...
- Je křesťanka? - Ano.
...a na můj vztah s rodiči.
Později jsem pochopil, že ty otázky
měly ukázat, čeho jsem schopen se vzdát.
A já jsem odpovídal upřímně.
Musíte chápat,
že jsem tehdy nebyl investigativní novinář.
- Byl jste si s matkou blízcí? - Ano.
Nebyla v tom lstivost ani vychytralost.
Řekl jsem, že jsem spisovatel
a že cestuji po celé zemi
a snažím se pochopit různé představy Ježíše.
A že chci poznat tu jejich.
Nájem je 400 dolarů.
Ubytování a strava.
Bylo to asi o týden později.
Prošel jsem zkouškou.
Byl jsem pozván, abych s nimi šel žít,
být bratrem, jak říkali.
Skupina bratrů mě přišla vyzvednout
a odvezli mě přes řeku do Arlingtonu ve Virginii,
na předměstí Washingtonu,
kde žije hodně lidí ze zpravodajské služby.
Zajeli jsme do slepé uličky
a kolem velkého krásného georgijského sídla.
- Pěkný dům, ne? - Jo.
Páni.
Nevěděl jsem, jak o tobě říct klukům,
tak jsem řekl, že přijede nováček. Je z New Yorku.
- Je spisovatel. Je Žid. - Vlastně napůl Žid.
A chce znát Ježíše.
Víš, co řekli?
Ne.
Přiveďte ho.
Jdeme.
Všechno Bohu odevzdávám.
Jsou tu pokušení a boje?
Přistěhoval jsem se do domu Ivanwald.
Kluci? Tohle je Jeff.
Bylo to plné energie, jako v domě univerzitního bratrstva.
Ale bez piva, bez...
Nic tam nebylo, byl to zbožný dům pro Boha.
Pánu v modlitbě...
A docela brzy
jsem si uvědomil, že to není to,
co jsem myslel.
- Jeff. - Vítej v Ivanwaldu.
Díky za pozvání.
Myslím, že si to tady užiješ.
- Pojďme tě ubytovat. - Jo.
V některých oblastech kolem Washingtonu
se o tom doslechnete.
Dům pro muže a kus dál pro dívky.
BÝVALÝ BRATR V IVANWALDU
taková enkláva,
takový rok volna z běžného života.
Byli tam muži z celého světa,
z různých období života.
věřící, nevěřící,
hledající, skeptičtí.
Bylo to drsné. Bylo to skutečné.
Je to spíš jako 12 kluků,
o kterých čtete v knížce.
A jako mladý křesťan pracující v politice
jsem přesně tohle potřeboval.
Jo.
PODMÍNKY ŽIVOTA V IVANWALDU
ZÁKLADNÍ DOBRÉ ZDRAVÍ (FYZICKÉ, MENTÁLNÍ... )
- ÚČAST NA AKTIVNÍM ŽIVOTĚ - ŽÁDNÁ ZÁVISLOST ANI V MINULOSTI
Režim v Ivanwaldu byl tak přesný, že to bylo uvolňující.
Žádný nadávky, žádné pití.
Žádný sex, žádné vlastní zájmy.
Neztrácíš čas novinami, nikdy se nedíváš na televizi.
...vytrvale do nebe.
Jíš maso. Studuješ evangelia.
Hraješ basketbal.
- Jo, jedem. - Mám to.
Bůh miluje ty, kdo umí hodit trojku.
Hele, Jeffe.
Povedeš modlitbu?
Jasně.
Pane Bože,
Nebeský Otče.
Ježíši, děkuji za...
ty kluky tady a...
příležitost hrát basketbal,
učit se týmovou práci.
A učit se bojovat pro tebe.
To se modlíme v Ježíšově jménu.
Amen.
- Amen. - Amen.
Způsob vyprávění, které mě vždy zajímalo,
byl ponořit se do života ostatních.
Přejít do světa víry, až se trochu ztratíte.
Je to nebezpečné.
Ve smyslu, že můžete být konvertován.
A v Ivanwaldu to znamenalo vidět,
co se stane, když aspoň na nějakou dobu
přijmu jejich myšlenky.
Kam uteču před tvou přítomností?
Když vstoupím do nebe, jsi tam.
Když si ustelu v hlubinách, jsi tam.
To je intenzivní, ne?
Nemůžeš utéct.
Je jedno, kam půjdeš,
protože všude bude na tebe čekat Ježíš.
Ježíš je chytrý.
Dostane tě.
Pomodleme se.
Volal jsem k Pánu.
Modlím se za jeho přízeň.
Chválím tě, protože jsem podivuhodně...
Modlili jsme se za zlomení.
Abychom byli nic.
Abychom se naučili poslouchat.
Tady jsme v bezpečí u našich bratrů a učíme se o Ježíši.
Říkali, že je to náš hlavní vztah s tím Ježíšem.
- Dává ti to smysl? - Jo.
Modlili jsme se, aby byl rozdrcen náš vnitřní rebel.
- Jeffe? - Ahoj.
- Hodně toho zapisuješ. - Jo.
Ale nasloucháš?
Vím, že je toho hodně,
potřebuješ jen tohle.
To je Bible, ta důležitá část.
Jen Ježíš.
Jedna z věcí, která mě překvapila,
že i když většina z nich se v Bibli vyznala,
moc se o ni nezajímali.
Dali ti malou knížku.
Malou knížku s nápisem Ježíš.
Jen tak. Jen Ježíš, nic dalšího.
Byla tam čtyři evangelia: Matouš, Marek, Lukáš, Jan
a kniha Skutků,
kterou zde nazývali Skutky velvyslanců.
A nemuseli číst o moc víc než tohle.
Moc teologie tam taky nebylo.
Žádný zápas s Bohem, se svědomím,
s tradičními obavami fundamentalismu.
Nemluvili o ďáblu.
Jen Ježíš. To je všechno.
Která část Ježíše je žalm 137?
Sto třicet sedm...
„Ó dcero babylónská, která má být zničena,
šťastný bude ten, kdo bere maličké
a vrhá je proti kamenům.“
Jaká část Ježíše by byla v tom?
Jeffe, bratře, já nevím,
ale určitě ti řekne, až bude čas.
Říkali, že křesťanství je špatně pochopené,
všichni ti křupani tam venku
si myslí, že Kristus
přišel kázat pro všechny stejně. To ne.
Řekli, že měl kruhy moci. Nejblíž je Jakub a Petr.
V dalším kruhu jsou učedníci.
Kolem jsou ostatní.
Zbytek lidí dostane tu zprávu,
ale nedostanou ji v neupravené formě.
Neunesou pravdu!
Ať jsme milující.
My jsme se přesunuli z vnějšího kroužku
do jednoho z nejvnitřnějších kruhů...
My jsme teď ti vyvolení.
Ti, na kterých záleží.
Jako bratr v Ivanwaldu a jeden z nových vyvolených,
mi bylo přiděleno pracovat
na jejich centrále jménem Cedars.
Hrabali jsme listí, umývali záchody.
Zdálo se mi to absurdní,
tenhle náboženský směr ponižování se
uklízením toalet pro mocné.
Nahrň mi to sem.
Cedars je velký bílý dům se sloupy,
vypadá trochu jako Bílý dům.
A je jasné, že je sídlem jejich moci,
protože tam hostili spoustu zahraničních vůdců.
Počkat toho znám.
To je republikánský senátor z Oklahomy.
Jo, sem jezdí všichni.
Levice, pravice,
republikáni i demokrati.
Ale tyhle pojmy neodrážejí vizi hnutí.
Ta je větší.
Nedávno jsme tu měli prezidenta Ugandy.
Modlili jsme se za něj.
Jo. Rodina má přátele po celém světě.
Byli tu afričtí diplomati.
Lidé z Ruska,
z Kongresu, senátu
a tehdy jsem si uvědomil: Tohle je důležité.
Není to jen fascinující příběh.
Jsou mocní.
Jo, slyšela jsem o nich, ale bylo to spíš veřejné tajemství.
Člověk je moc nepoznal.
OBYVATELKA SOUSEDSTVÍ CEDARS
Seznámila jsem se s nimi,
když mi jejich limuzína přejela kočku.
Bylo to pár takových incidentů.
Nepřátelili se se sousedy.
Carla je tu taky.
- Našla jsem nějaké dopisy. - Super.
Jo.
Jsem v sousedství aktivní...
OBYVATELKA SOUSEDSTVÍ CEDARS
...a jste buď s nimi, nebo ne.
Měli velkou mapu naší čtvrti.
To je zajímavé.
Víte, že měli mapu čtvrti
velkou metr krát metr,
na té měli vyznačené domy barvami,
podle toho, jak moc podporovali jejich společenství.
Zelená, žlutá a červená.
Podpora, lhostejnost nebo antagonismus.
- Na to jsem zapomněla. - Jako válečná mapa.
Dlouho jsem předsedala místnímu spolku,
a proto jsem jednoho dne zaklepala na dveře,
řekla jsem: „Ráda bych věděla, o co tady jde.“
Ten milý muž mě vzal na prohlídku
toho velkého domu, Cedars.
Bylo to jako z poloviny devatenáctého století.
Krásně restaurované.
Ve stylu interiérů, jaký máte,
pokud chcete zapůsobit na lidi.
A pak mi ukázal i dům pro chlapce.
Chlapci byli venku,
sekali trávník a čistili okapy.
Ti kluci říkali, že v tom budou pokračovat,
dokud jim Bůh neřekne
a dá jim instrukce na zbytek života.
Řekla jsem: „Na skupinu lidí po dvacítce
jsou extrémně pasivní.“
Když jsme byli v chlapecké ubytovně,
jeden z nich řekl,
že mají v úterý modlitební schůzku.
Nechcete se přidat?
Tak jsem chodila na jejich setkání
týden po týdnu.
Svým stoupencům nabízí pocit sounáležitosti,
takové bezvýhradné:
„Budeme s tebou v dobrém i ve zlém.“
A na tom je něco velice lákavého.
Nevadilo by mi být přijatá skupinou lidí,
naprosto bezvýhradně.
O jejich teologii jsem se dozvěděla jen málo
a o jejich formě křesťanství toho moc nevím,
ani jestli jsou vůbec křesťani.
Ale když jsem zjistila, jak bezvýhradně
se zaměřují na bohaté a mocné,
znepokojilo mě to.
Nepokládala jsem nezdvořilé otázky.
Seděla jsem a poslouchala.
Další týden nebylo modlitební setkání.
A pak už nikdy žádné nebylo.
Myslím, že se mě snažili zbavit.
Já vím. Zkus zhluboka dýchat.
Jsi doma, že?
Kéž bych tam mohl být s tebou,
ale s tím já nic nenadělám.
Protože odsud nemůžu jen tak odejít.
Protože... Zeptám se, jo?
A zítra, nebo...
Ne, sem nemůžeš přijet.
Ahoj.
Jak se máš?
Taky tě rád slyším.
Musím ti toho...
hodně co říct, takže...
Musím ti to zabavit.
Zavolám ti pak.
Dobře, ahoj.
Dělám si srandu.
Telefonáty jsou povoleny, ale nedoporučují se nováčkům.
Chceme plnou pozornost.
Já jsem jen chtěl dopřát trochu času Lukovi
se snoubenkou.
Lukova snoubenka je Jezábel.
Neposlouchá Boha.
Jsme k sobě otevření, Jeffe. To je bratrstvo.
Pomůžu ti držet se Kristovy vůle.
Jasný?
Dobře.
Je důležité vědět,
že tihle bratři nebyli špatní lidé.
Byli tam, protože chtěli v životě smysl.
Chtěli cítit, že jsou součástí něčeho hodnotného.
Jednou, po nějaké době,
jeden z bratrů řekl: „Chlapi, mám pro vás práci.
Páku.“
Najednou někdo zařval: „Na něj!“ a najednou
si na mě lehli a bouchali do mě.
Nechte mě! Nechte mě!
Slezte ze mě!
V tu chvíli mi to přišlo zvláštní,
ale ukázalo se, že to mělo duchovní význam.
Ježíš, kterého většina z nás zná, je něžný, milující.
Je beránek Boží.
Člověk míru a jemnosti.
Ale jejich představa...
Ježíšova láska je silná. Říkali: „Ježíš není bábovka.“
Kdyby žil dnes,
možná by byl v námořnictvu.
Dnes by byl skvělý v americkém fotbale.
Tohle byl duchovní výcvik.
Takové osvalené křesťanství.
A tak, jak jsem pochopil, drtili do mě Krista.
Tohle byl vstupní rituál,
naše těla se spojila v jedno.
Chlapi, nemůžu dýchat.
Nemůžu dýchat.
Slezte ze mě.
Jeden spadne a přítel mu pomůže vstát.
Teď jsi jeden z nás.
No tak, udělejme kruh.
Bratři říkali naší skupině rodina.
A říkali, že se stanu členem rodiny.
Nebo společenství, jak říkali.
Ale na názvu nezáleží.
Někdy jsem udělal chybu a řekl o politické osobnosti:
„On je člen? Tak můžeme...“ „Ne, je to přítel rodiny.“
Byly tam jemné nuance.
A to je část jejich neviditelnosti.
Jednou jsem se zeptal na hierarchii, organizační strukturu.
Ptali se: „Proč o tom pořád mluvíš?
Jsem to jen já a ty a ty,
a vzájemně za sebe zodpovídáme.
A tak to Bůh chce.“
Nikdy mě nenapadlo se zeptat na organizační strukturu.
Kdo jsou ti lidi, jak je to organizované? Co struktura?
A lidé, kteří tam byli dlouho,
rychle řekli: „Nijak tomu neříkej.“
A já: „Musí se tomu nějak říkat.“
Ať už společenství,
nebo skupina přátel, kteří následují Ježíše, cokoliv.
Ale definice stranou,
snažíte se to někam zařadit,
ale vidíte, co se děje ve vztazích
a kde jinde se to děje?
To svět zoufale potřebuje.
Bude oznámení.
Jste tu, abyste se naučili vládnout světu.
Máš velmi intenzivní oči.
Děkuju.
Povězme si o Starém zákoně.
Kdo byli kladní hrdinové?
- Mojžíš? - Noe?
David.
Král David, to je dobrý.
Proč je kladná postava?
Jeho víra byla tak silná.
Král David rád dělal špatné věci.
Chlap, co spal s ženou jiného muže, Batšebou, že?
A v podstatě vraždí jejího manžela.
Ten chlap je údajně jeden z našich hrdinů?
Vůbec ne. Bůh ho má rád.
Co to znamená?
Je to proto, že se snažil?
Chtěl udělat správnou věc.
Ještě někdo?
Byl vyvolený.
Ano. Vyvolený.
Zajímavá pravidla, že?
Kdyby jeden z vás znásilnil tři holčičky
a teď tady seděl v Ivanwaldu.
Co bych si o vás myslel?
Že jsem hrozný člověk.
Ne, to ne.
Na to tu nejsem. Moje práce není vás soudit.
Jsem tu kvůli jedné věci.
Jaké?
Ježíš?
V tento divný moment mi to došlo.
Základní myšlenka, že někteří jsou vyvolenější než druzí.
A pokud jsi vyvolený,
nezáleží na tom, co děláš.
Já s tebou stejně budu.
A pak řekl: „My volíme své vůdce,
Ježíš volí svoje.“
A varujeme všechny,
že se blíží budoucí král.
Nejen této země,
ale celého světa.
Cedars je oddělené místo.
Je to historický dům a nádherný.
A je to místo, které světu nabízí pohostinnost.
Každý týden byla snídaně, za tu jsme byli zodpovědní,
říkali jsme jí snídani velvyslanců.
Kolik velvyslanců bylo skutečně přítomných?
Myslím, že dost málo.
Ale byla to příležitost pro lidi v různých fázích veřejného života
dát si snídani a modlit se.
- Pan ministr spravedlnosti. - Rád vás vidím.
Lidé se tam dokázali trochu uvolnit,
vedoucí a lídři,
a opravdu si popovídat,
mimo světla ramp,
mimo kamery,
věřili, že tam je Ježíš,
že tam je přítomen.
To je působivé.
Bývalý ministr spravedlnosti.
Matthew 11:27.
„Nikdo nezná syna, kromě otce.
A nikdo nezná otce kromě syna a těch,
kterým se syn chtěl odhalit.“
Nemusel jsem se ptát, kdo to vede, často jsme o něm mluvili.
To byl chlap jménem Doug Coe.
Buďte si vědom, že uděláme všechno,
abychom pomohli vám a vaší zemi.
Nenávidí pozornost.
Ale tady nejde o něj, jde o Ježíše.
Chtěl bych vám dát malý dárek z našeho malého světa.
Byl mi představen jako bratr,
ale je jako prvorozený bratr.
Říkali, že je to prostý člověk,
který je blíž k Ježíšovi než kdokoli živý.
A když se Doug Coe za něco modlí,
stane se to.
Byli moc rádi, že nikdo mimo Rodinu nevěděl,
kdo je Doug Coe.
Moc rádi vyprávěli, jak se Doug Coe objevil
v prezidentské kanceláři
nebo v premiérově domě.
Byl to jednoznačně vůdce tohoto hnutí.
„Kdo je Doug Coe?“
To mi opravdu vrtalo v hlavě.
Víte, z čeho mám obavy?
Muslimové.
Muslimové mají moc dětí.
My svých moc zabijeme.
Jak mohou křesťané nejlépe vyhrát závod s muslimy?
Příliš muslimských dětí může být problém.
To, že hledíte na nálepky,
křesťan nebo muslim, to překáží vašim modlitbám.
Organizované náboženství odvádí pozornost od Ježíše.
Musíme vyndat Ježíše z náboženského obalu.
Ale jak?
Je dobré mít přátele.
Víte, jaký rozdíl může udělat přítel?
Se kterým se shodnete?
Dva nebo tři přátelé se shodnou a modlí se.
Dokážou cokoliv.
Shoda.
Jsi spisovatel.
Co to znamená?
Jednota.
Shoda znamená jednotu.
Úplná jednota.
Existuje pro to ještě jeden výraz.
Smlouva.
Znáte někoho, kdo uzavřel smlouvu
- se svými přáteli? - Ježíš.
Hitler.
Hitler uzavřel smlouvu.
Mafie uzavřela smlouvu.
Podívejte se na sílu jejich svazku.
Je to mocná věc.
Jim šlo o čest.
Pro nás jde o Ježíše.
Hitler, Stalin, Mao Ce-tung,
Usáma bin Ládin.
Rodina má zbraň, kterou tito vůdci neměli.
„Absolutní Ježíš“ bratrstva v Kristu.
To získáte se smlouvou.
Ježíše, plus nic.
Tahle fráze,
„Ježíše plus nic“,
současně banální a totalitní...
Už musím jít.
...nechá tam kongresmany sedět,
jako by viděli zjevení.
A jak to řekli i jiní:
„Doug mi pomohl dostat se z náboženství, ke Kristu.“
Doug Coe byl svatý člověk,
který dával druhé na první místo.
Vztah s Bohem na první místo.
Nechtěl žádné pocty.
Pamatuji si, že na konci mé sezóny v Ivanwaldu
pomáhal s přípravou modlitební snídaně.
Pamatuji si, jak Doug řekl:
„Hele, vyhledejte mě na internetu
a zapište všechny zmínky o mně.
Nechci být, nechci, aby nikdo věděl
a myslel si, že jsem taková mocná osoba za tím vším.
Tohle je vše o Pánu. O přivádění lidí k sobě.
Je to o něčem větším, než jsem já.“
To je úžasně uklidňující
ve městě, které žije z moci,
prestiže a vlivu.
Takže ovlivňujme, ale nenápadně.
Takže takový byl Doug.
Ježíš Kristus
když organizuje,
jak buduje organizaci, dělá ji neviditelnou.
Podívejte se na své tělo,
vaše játra, svaly a mozky nevisí ven.
On vytvořil nejlepší organizaci
a pokryl ji krásnou kůží.
Když se podíváte na mafii,
používají stejný typ organizace.
Vše viditelné je přechodné.
Všechno neviditelné je trvalé a trvá věčně.
Čím neviditelnější bude vaše organizace, tím větší bude mít vliv.
Deník jsem psal otevřeně a časem už méně otevřeně.
KREVNÍ SMLOUVA
Věci, co mě překvapily,
Rozhovory a otázky, které vyvstaly.
KDO SE STARÁ O VŮDCE?
Časem se z deníku stal
spíš zápisník detektiva.
JEŽÍŠ + NIC
Říkal jsem si, co tím myslí, „Ježíš plus nic"?
OBLAST VLIVU
Jaký vliv chtěli ve světě mít?
Tehdy jsem nevěděl, jaká je konečná vize,
ale život v Ivanwaldu mi poskytl nějaké stopy.
Jeden večer bylo setkání s naším sesterským domem,
s mladými ženami z domu zvaného Potomac Point.
Některé byly opravdu mladé. Většina z nich byla kolem pětadvaceti.
Bylo tam taky několik manželek
starších mužů kolem.
Ty měly role matek ochránkyň.
Opatrně, chlapi.
A ty byly náruživé.
Takže očividně nebyl žádný sex.
- Ahoj. - Čau!
- Jdeš na svatbu? - Máš kravatu.
- Nemáte kravaty. - Ne.
Nemáme.
Celá organizace je založena na tom, že muž je hlavou.
- Ahoj. - Ahoj.
„Jako je Kristus pro církev,
tak je muž pro svou rodinu.“
Že existují úrovně hierarchie,
které se musí dodržovat.
Bylo to genderově nejoddělenější svět, jaký jsem poznal.
- To je Jeff. - Je nový.
Ženy, se kterými jsem mohl krátce mluvit, mi říkaly,
že mladí muži byli vedeni k mentorství
od nějakého vlivného člena Rodiny, možná politika...
Někdy získali nižší pozice v politických kancelářích.
Ale pro ženy to bylo jiné.
Byly vedeny ke službě
a do vztahů s muži ze společenství.
Říkaly, že cílem je vhodný vztah.
Můžu se na něco zeptat?
Jo.
Připadá ti někdy divné
sloužit mužům?
- Ne. - Ne?
Tak moc nás milují, kdo miluje je?
Bůh chce mít osobní vztah s každým z nás.
Ježíš je člověk.
Opravdový člověk.
Ne abstraktní myšlenka.
Chce, abys ho znal.
Jak si můžeš být tak jistá?
Ty nemáš pochybnosti?
To je v pořádku.
Pochyby jsou jen předehra k radosti.
Jako bratři z Ivanwaldu jsme byli vyvolení.
Já, ty ne.
Možná jsi dobrý člověk, ale nejsi bratr.
Jsem vyvolený, já jsem.
To je vše, co máš.
Čeho ses vzdal?
Vzdali jsme se těch, kteří nebyli vyvolení. Jiných vztahů.
Byla tam hierarchie, soustředné kruhy.
Uprostřed byl Ježíš.
Další je tvoje skupina,
tvoji bratři
a jsme za sebe navzájem zodpovědní.
A až potom
máte rodinu, děti, rodiče,
partnera. Až potom.
Hitler, Stalin, Mao.
Naprostá loajalita,
to byl cíl.
Viděl jsem fotky mladých mužů
v Rudých gardách v Číně, bylo jim 20, 22 let.
Měli připravený stůl, jako řeznický pult.
Přivedli matku a otce jednoho mladíka.
Položili ji na ten stůl, na konec dali košík.
Vzal sekyru
a usekl jí hlavu.
Vit Cng.
Hitler. Mussolini a Černé košile.
V každé z jejich přísah stálo,
že budou naprosto jednotní až na smrt.
To byla smlouva, přísaha.
Když uplynulo hodně dní,
získal jsem k bratrům určitou náklonnost,
cítil jsem se víc součástí.
Když jsem tam šel, neměl jsem plán, jak dlouho zůstanu.
Záleželo na tom, co tam najdu.
Viděl jsem různé,
někdy dost bizarní Ježíše.
Ale Ivanwald byl opravdu
nejzvláštnější věc, s jakou jsem se setkal.
Říkal jsem si: „Koukni na tyhle kluky, vždycky na sebe myslí.
Je tu taková laskavost.“
A tak jsem nebyl připravený odejít.
Jednoho dne Luke, kluk, který mě sem přivedl...
Jeho snoubenka byla sexuálně zneužita
a jeho první reakci byla:
„Hned odletím. Musím ji vidět.“
Ale bratři říkali: „Ne. Jsme tvoji bratři.
Musíš být věrný nám.
A proč byla sexuálně napadena?
Kde byla, že se jí to stalo?
Co dělala?
Ale Luke stejně odešel
a oni tím opovrhovali.
Říkali, že Luke je nula.
Rozhodl se pro ni, a ne...
pro sportování se svými bratry, proto byl nula.
Ježíš před všemi ostatními. Zdálo se to jednoduché.
Není to tak.
Děláš správnou věc.
Snad ti to vyjde, Jeffe. Doufám v to.
Vím, že máš spoustu otázek.
Kladeš sakra moc otázek.
Jo.
Tohle na pár z nich odpoví.
VEDENÍ VEDENÉ BOHEM RADA VEDENÍ (SPOLEČENSTVÍ)
DŮVĚRNÉ
Je toho ještě víc?
Ano, mnohem víc.
Na neviditelnou organizaci mají spoustu dokumentů.
Tak jo, kámo.
Končím.
Ahoj.
- Hodně štěstí. - Dobře dojeď.
Tak jsem začal číst historii toho, do čeho jsem se zapojil.
Nejen křesťanská organizace,
ale v zásadě antidemokratické hnutí
v srdci náboženského konzervatismu
ve Spojených státech už 70 let.
Chceme vidět vedení vedené Bohem,
lídři všech úrovní společnosti.
A zjistil jsem, že tato organizace,
která popírala, že je organizace,
byla jedna z nejlepších sítí mocných lidí na světě.
Uganda, Rumunsko, Nigérie...
Tohle je začátek celosvětové duchovní ofenzívy.
Začalo to setkáním 19 vedoucích pracovníků...
10 VŮDCŮ VYBRANÝCH PRO TRÉNINK A VEDENÍ SKUPINY.
Žádná organizace, žádné členství,
Ježíš infiltruje svět.
NAJÍT MUŽE V KAŽDÉ ZEMI
Pouze Bůh ví, jaký vliv jsme měli.
Vyvolení.
Muž, který se zaváže...
VEDENÍ VEDENÉ BOHEM.
ZAMĚSTNANCI CIA
Vůdci všech úrovní společnosti...
...vyvolení...
VÁŽENÝ PANE PREZIDENTE,
Dosáhli jsme mnohého.
Musíme dosáhnout mnohem více.
Nepřítel je pořád na svobodě.
TENTO FILM JE INSPIROVÁN KNIHOU „RODINA“ J. SHARLETA.
NĚKTERÉ POSTAVY A DIALOGY BYLY ZMĚNĚNY.
Překlad titulků: Johana Kroupová